21T.02.CALABUIG

toc =Presentació personal= Silvia Calabuig Almendros, 21T

Aquest curs, com a innovació per a mi, hem fet un gran ús de les noves tecnologies. A diferència de l'any passat, en el qual utiltzàrem només el llibre, aquest curs hem tingut molt en compte les entrades al blog, els controls, les fitxes i els exercicis respctius. Pel que fa al nivell de valencià, considere que no he anat molt perduda, aleshores els coneixements previs eren apropiats per a començar aquest 1er de batxillerat i aprendre nous conceptes sense molta dificultat. Quan tot va començar, em va sorprendre el fet que no haguerem de comprar un llibre de text, a excepció dels llibres de lectura. Açó, i la introducció al portfoli, em van fer pensar que aquest nou curs anava a ser molt diferent a quart. Pensava a més, que anavem a deixar de costat la teoria i les tecnologies serien el centre de la assignatura. Però no va ser així, ara, a final de curs, puc dir que no hem anat escassos de nous conceptes teòrics. L'assignatura de valencià mai ha estat entre les meues assiganatures preferides, no obstant això, no haver de seguir el temari d'un llibre i els variats treballs realitzats al llarg del curs han fet que aquesta assigantura siga molt més amena del que jo podia esperar. Considere que tots aquells objectius que jo poguera haver-me proposat els he acomplit sense massa dificultat. I en aquest apartat vaig a reflectir les 10 entrades del curs, sempre intentant que siguen les més representatives possible.

=Les mans i els poemes= //Diumenge 30 de setembre de 2012 // Aquesta setmana ha estat més entretinguda, ja que estem més en contacte amb la asignatura. Dilluns vam comencar encenguent el projector i vam veure les entrades dels companys que hi havien publicat el resum de la setmana pasada. Toni ens va aconsellar que posarem imatges relacionades amb els continguts de la setmana. Crec que no sols pot ajudar a que es veja en una sola ullada el contingut del escrit, sinò que ajuda a que el portfoli siga més atractiu i anime a ser llegit. Va animar-nos a tots a debatre algunes de les futures entrades. Dimecres ens vam centrar en resumir, en l’importància de extraure les idees principals per a després elaborar un resum cohesionat. D’aquesta forma ens assegurem de no perdre ninguna dada important que puga ser ignorada. El text ha de ser reduït a una quarta part, pot parèixer senzill, però reduïr-lo d’aquesta forma sense que Perga el seu significat original es una mica difícil. No m’agrada el fet de que tinga que estar contant paraules una per una, però es l’única forma de veure si em convertit el resum en una quarta part del text original. Dijous va estar protagonitzat per la lectura del full amb el poema //El viatge de les mans// de Khafaja d'Alzira. Aquest, es un dels que tinguem al nostre llibre Les veus del temps, però com no el teniem tots, doncs ens va repartir fotocòpies. Va ser un poema ple de metàfores, però no difícils d’interpretar, ja que era clarament un poema sensual i apassionat, tal i com el vam descriure al final de la classe. Aquest fet va produïr moltes rialles, però no deixà de ser un poema més que tinguèrem que analitzar com tots els altres.



=Setmana expositiva= //Diumenge 28 d'octubre de 2012// Aquesta setmana, com ja havíem acordat, ha estat dedicada a les exposicions. El dilluns va arribar per fi la primera exposició. Els “afortunats”van ser els companys Pablo, Borja i Pedro. Els temes a tractar eren tres:- Contextualització historicocultural: antecedents històrics, inicis d’un estat i les grans conquestes. - L’extinció de la dinastia catalana i el Compromís de Casp. - La unió dinàstica i el segle XV a la corona d’Aragó. Encara que era un tema molt recarregat, amb nombroses dades, i que no van fer ús de diapositives, ho van fer molt bé. I es van lliurar de l'avaluació per part dels companys, la qual arribaria el dijous amb la segona exposició.



El dimecres, vam descansar. No hi va haver cap exposició. Aleshores vam dedicar la classe a la lectura i l’analització de l’enquesta que Toni ens va donar en la darrera classe. L’enquesta tenia com a funció esbrinar si usàvem una estratègia definida a l’hora d’escriure. D’aquesta forma, nosaltres marcavem el camí que seguíem a l’hora d’elaborar un text. Més o meny encertades la majoria de les preguntes. El dijous, últim dia de la setmana. Arribà la segona exposició. Aquesta, de la mà de Carlos, Pablo i Arantxa, tractava el tema del poetes arabigovalencians: - Ibn Khafaja d’Alzira. - Al- Russafí de València. - Ibn al-Abbar de València. Cadascún amb el seu respectiu comentari d’un poema. Aquesta vegada, a diferència de l’última, es van repartir uns fulls en els quals nosaltres, els propis alumnes podiem avaluar als nostres companys. Una bona forma de fer-nos veure el treball d’avaluació a l’hora de fer-ho amb una exposició oral. Ho van fer també molt bé.

=Les primeres activitats= //Diumenge 11 de novembre de 2012// Continuem amb una setmana plena d'exposicions, entre elles la del meu grup però aquesta arribaria dijous. Dilluns, com era d’esperar es va aclarir tot l’embolic de les diverses opinions que hi havien respecte a les rúbriques. Es va acordar que qualsevol podia donar la seua opinió i nota de les exposicions dels companys, però que aquesta valoració no modificaria la nota final. Una vegada aclarit tot això, continuàrem amb el ritme de classe. Aquest dia exposaven Andrea, Fany, Ivan i David. Aquestos dos últims no van tindre temps donat l’aclariment que ens va fer Toni al principi de la classe. No obstant això, Fany i Andrea van exposar amb claredat el seu tema. Dimecres, van poder finalitzar l’exposició del seu grup Ivan i David, es va fer amé ja que eren només dos. Vam continuar amb la lectura i l’explicació del full que ens parlava sobre l’adequació dels textos, corregint així un del exercicis proposats, els primers d'aquest curs. I per últim, dijous, va arribar el dia en el que el meu grup exposàvem. El grup el formàvem Laura, Melannie i jo. Havíem dedicat gran part de la vesprada del dimecres a realitzar aquest treball, un poc apurat la veritat, donat la falta de temps. Considere que l’aplicació del Drive ens va ser molt útil. Vam parlar sobre el segle XV i la literatura, concretament sobre un autor destacat com es Jordi de Sant Jordi, del qual jo vaig fer el comentari d’un dels seus poemes. Ho vam fer bastant bé les tres, i es va veure reflectit en les notes obtingudes, espere no es fera pesat ja que ho férem una mica més curt per tal que no donara aquesta sensació.



= = = Tornen les veus del temps = // Dilluns 21 de gener de 2013 // Finalitzada ja aquesta segona setmana d’aquest any 2013: Dilluns va començar seguint la rutina adoptada fins ara. Toni va lliurar-nos un full que ens feria treballar la variació lingüística. La pràctica constava de dues parts, sent la primera una graella per a completar amb la informació que rebien de les audicions escoltades. Quan vam donar per acabades les audicions, vam començar a corregir les nostres escases respostes, ja que era difícil que totes fòren correctes, donat la dificultat de l’activitat. Dimecres, cotinuàrem amb les pràctiques relacionades amb el tema que tractàrem dilluns. Però encara no haviem finalitazat amb les audicions, ja que una altra grabació esperava ser analitzada. Aquesta vegada també teniem com a tasca completar una altra graella, similar, però més curta i fácil que la anterior. Dijous, al igual que el dimecres acabàrem el treball del dilluns, el dijous vam corregir la graella del dimecres, fent d’aquesta manera que la setmana fora prou suportable. Però aquest dia, que hi havia que portar el llibre Les veus del temps, Toni va lliurar-nos un altre full. Aquest tractava la literatura de la qual aquest trimestre també farem examen. Vam llegir el fragment “Exemple de la llebre i el lleó” de Ramón Llull. Vam analitzar-lo i trovàrem que els exemples d’aquest autor eren una forma de criticar lleugerament la societata de l’època, sobretot els alts càrrecs, com bé es veu a l’hora de llegir aquest fragment i identificar al lleó com a figura de rei poderós.



=Comentari - Blandín de Cornualla= //Diumemge 27 de gener de 2013// __El desencantament de la donzella__ Aquest és un fragment d’un llibre de cavalleries anomenat Blandín de Cornualla. Cal situar-lo a principis del segle XVI (o finals del XIII). Contra el que és habitual en aquest segle, el seu autor ha es manté anònim. És un llibre que no segueix un únic fil argumental, sinò que està format per numeroses aventures protagonitzades pel cavaller Blandín, entre les quals trobem el fragment que acabe de llegir. Podriem dir que el tema és l’aventura que escomet el cavaller Blandín al arribar a un castell en el qual troba una donzella dormida, que no pot despertar, ja que està baix els efectes d’un encantament. Com es tracta d’un fragment narratiu podem resumir els principals esdeveniments: Blandín es trobava en un castell amb una peculiaritat. En el seu interior es trobava una donzella encantada a la que sols es podia desencantar d’una forma. Blandín, desitjós de lliurar-la d’aquest encantament, preguntà al germà de la donzella quina era la possible solució al problema. El donzell l’informà dels perills que portava el voler desencantar-la, ja que per a aixó, era necessari agafar un ocell anomenat Blanc Astor, però que per portar-lo hi havia que anar a una torre en la qual hi trobaria tres grans portals. El primer, amb una serpent; el segon, amb un drac; i el tercer, amb un sarraí encantat i violent al que sols podia matar si li llevava una dent. El cavaller es posà en camí, i el que més li va costar desfer-se d’ell, va ser, come ll suposava, el sarraí encantat. Lliure el camí, agafà l’ocell i s’el donà al donzell, qui posant-lo en la mà de la seua germana la va desencantar. M’ha cridat l’atenció que Blandín, quan es dirigeix al germà de la donzella sempre ho fa d’una forma molt peculiar, com ara //“Donzell graciós…”,////“Donzellet amorós…”.// Es un text prou fácil de llegir. Els pesonatges entre ells es dirigixen de forma estàndar, pot ser donat que els personatges pertanyen, crec, a un nivell social similar.Crec que és un text que merament entreté a la societat que en aquell temps tenia el plaer de llegir. Com he dit abans es trobaria al voltant dels segles XII i XVI. Al incloure fets fabulosos, fa que no siga la clàssica novel·l de cavalleries a la que estem acostumats. Clarament relacione aquest fragment amb la història de la //Bella// //Dorment//, una donzella encantada que no desperta fins que no arriba el cavaller que decideix desencantar-la tornant-li la vida //"...la donzella tornà a la vida, i s'alçà sospirant i fortament meravellada."// Es prou similar. No sols aquest fragment, el llibre està ple de referències que s'asimilen a aquesta coneguda història.



Comentari - Exemple del mercader i el diable //17 de febrer de 2013//   __Exemple del mercader ambiciós i el diable__ L’autor d’aquest fragment és Francesc Eiximenis (1327/1330 –1409). Va nàixer a Girona, Però va residir més de vint-i-cinc anys a València, on va escriure la major part de la seua obra. Com es mostra en aquest fragment, la seu obra té com a finalitat básica l’adoctrinament de l’home, intentant ajudar l’home a trobar el camí de la rectitud. Ens trobem davant un fragment narratiu, en el qual el tema d’aquest exemple són les conseqüències que porta el fet de tractar amb el diable i tindre una actitut ambiciosa com la que té el protagonista d’aquest relat. Tot comença quan un mecader a Mallorca, agraït pels beneficis del seu treball, anà a la Seu per encendre candeles a totos els altars. Com que li’n sobrava una, va dedicar-li-la al diale. Aquest, mentre el mercader dormia, se li aparegué en somnis oferint-li el que ell desitjara. L’ambició de l’home el va portar a demanar diners, i el diable, en resposta, li va fer creure que anàven al camp on trobaria un tresor. Per marcar el lloc i tornar a la nit següent, el diable, com que no hi havia una altra cosa, li va suggerir fer les seus necesitats en el lloc. El mercader, content, va despertat amb la trista noticia que s’havia cagat al llit, i que to havia sigut un engany del diable amb el qual no hauria hagut de tractar, i menys encara, per a demanar-li diners.



 És un text prou senzill i fàcil d’entendre ja que no utilitza un register massa culte, fent servir així, un registre estàndard a la mà de qualsevol lector. Una expressió que m’ha cridat l’atenció es “…propi escarni…”. Trobant-se quasi al final del fragment i definint molt bé el que porta el fet de fer tractes amb el diable. L’autor del text, com ja he comentat, dirigeix aquest relat a persones e les quals vol fomentar un tipus d’adoctrinament. És un ext de finals segle XIV, una época en la qual la gent, sobretot d’alts càrrecs, era, molt sovint, moguda per la seua propia ambició, una ambició que és fortament criticada en el fragment que acabe de llegir. No sols podem aplicar aquest ensenyament a la societat del segle XIV, actualmente pot ser perfectament aplicat. No parlaríem tal vegada del diable, però sí de certes activitats que encara que es sap que no són del tot correctes, l’ambició i el poder, fan a a les persones confiar en aquestes activitats, les quals, més endavant, els farà veure que es troben como aquest relat diu: “Cagats de cap a peus”. =Entrevista a Carmesina de Constantinoble= //Diumenge 3 de març de 2013// El dimecres passat ens va ser concedida una entrevista per la senyora Carmesina, filla dels emperadors de Constantinoble i hereva de l’imperi i del regne de Macedònia, responent-nos lo següent: C: Clar, per descomptat que m’ha influït positivament! Sols tinc que eixir al balcó de la meua cambra per a saber que tot el que puc veure i tot allò que no arriben els meus ulls, serà la meua responsabilitat d’açí uns anys. C: Personalment, no pensava arribar a conèixer-lo mai ja que un cavaller, com era ell, l’únic pensament, que jo tan equivocadament pensava que portava en cap, era el de la batalla. Jo estava en la cambra juntament amb ma mare i altres donzelles, anàvem de dol per la recent mort del meu estimat germà, i sense voler-nos assabentar van aparèixer mon pare i el cavaller Tirant. Aquest mostrà les seus reverències a ma mare, i jo com que reposava en un altre llit no vaig ser vista fins que van ser obertes les cortines. No calia fixar-se molt per a veure que la meua presència cridava la seua atenció. I jo com que coneixia les nostres diferents situacions socials, no vaig repara en ell massa. Però he de dir que la curiositat em matava. Com seria aquell virtuós cavaller? Sols podia dir que era virtuós en tots els aspectes. C: Vull deixar constància de que el meu cor pertany i pertanyerà al meu amat Tirant. Però si que puc dir-vos que les meues donzelles i jo ja comentàvem el fet de que en uns dies arribaria a Constantinoble una gran quantitat de cavallers procedents de Sicília, Roma i Nàpols. Ens divertíem pensant com serien i ho haguérem fet més de no ser per la desgracia del meu germà. Imagineu-vos l’expectació del moment. I era raonada. La declaració de Tirant em va fer veure com sens parlar podia declarar-se l’amor a una dama. C: De veres que sí. No he trobat mai en cap dels llibres que he llegit tan graciosa declaració, com va ser la de l’espill. I ens pensàvem que el saber, l’honor, la virtut i la gentilesa, únicament els coneixíem els grecs. Vaig veure que ens saben molt més en les altres nacions. C: Gracies a vosaltres, espere que axí siga i la fortuna no ens siga adversa. No us preocupeu, m’estime més estar açí amb vosaltres que atendre als problemes que el meu pare em planteja davant el regant de l’imperi. Concluim la entrevista amb el coneixement de que Carmesina es troba ara mateix molt agust amb la seua actual parella Tirant. Una prometedora vida per a una virtuosa Princesa.
 * Pregunta: Bona vesprada Sra. Carmesina. Gracies per concedir-nos l’honor de poder realitzar aquesta entrevista. Supose que coneixeu la repercussió mediàtica que aquesta comporta.** Carmesina: Bona vesprada. Puc dir que sóc un poc temorosa del que puga dir la gent, però si la vostra voluntat és la d’entrevistar-me, tindreu que saber que no m’importarà.
 * P: Aleshores, digueu-nos, el fet que hageu passat de ser Infanta a ser Princesa, a que es va donar?** C: Bé, com bé dieu, per suggerència del meu estimat Tirant, el tractament que se me’n donava d’Infanta va ser canviat a Princesa. Aixó va ser possible ja que com que la meua germana major, a l’hora del seu casament, li va ser atorgat un gran dot per part del nostre pare, Emperador de Constantinoble, aquesta va quedar molt agraïda. En conseqüència renuncià a tots els seus drets successoris, en benefici meu.
 * P: Voleu dir que vos a influït positivament?**
 * P: Parles del cavaller Tirant amb molta familiaritat ara, però qual va ser la primera impressió que et va transmetre?**
 * P: Parleu Carmesina de la “curiositat” i vull aprofitar per a preguntar-vos. Quina és la vostra opinió dels cavallers estrangers?**
 * P: Tirant com a estranger vos donaria bona impressió de com és un cavallers estrangers, no és així?**
 * P: Sabem que no voleu fer açò massa llarg, aleshores, sols tinc que dir-vos moltes gracies, de veres, per deixar-nos una mica del teu temps, que sabem que ara esteu més ocupada que abans, i no volem fer-vos més d’esperar. Moltes gracies Carmesina, esperem que el vostre regnat siga pròsper.**

=Resum de Tirant lo Blanc= //Diumenge 3 de març de 2013// __Llavors sabé que per ella es feia la festa - Capítol II __ Tirant continua a Constantinoble. Els preparatius es realitzen molt eficaçment, les tropes són proveïdes d’armes, cavalls i de tot allò que necessitaran a l’hora de la batalla. No obstant això, la batalla no és l’única preocupació de Tirant. Carmesina és conscient de l’amor que Tirant sent per ella, i aquest no tarda en declarar-li-ho d’una forma que ella mai haguera imaginat. Sense esperar-ho Tirant es avisat pel Emperador de que a l’arribada de l’ambaixador han rebut males noticies. Una altra ciutat ha sigut atacada i les tropes greges comptem amb centenars de baixes, mentre que els turcs ixen triomfants de la batalla. Tirant decideix reclutar molts més combatents dels que tenien per a la partida. Però abans de partir vol assegurar-se de que Carmesina no s’oblidarà d’ell, i li demana que el recorde al seu cor, ella així ho fa. Finalment, partiren a l’alliberament de la ciutat del poder del turcs.



=Qüestionari de Curial i Güelfa= //Dilluns 11 de març de 2013// Açí està el Quiz en el que podem trobar algunes questions referides a la novel·la //Curial i Güelfa//. Encara que puga semblar una novel·la d'amor, és sobretot una novel·la cavalleresca que narra l'ascensió social d'un heroi d'origen humil, que, per mitjà de la cavalleria, aconsegueix accedir a una classe social superior. []

=Terra Baixa= //Dijous 9 de maig de 2013// Ací està el treball creatiu sobre Terra Baixa. Un monòleg en forma de videolit, en el qual Marta mostra els seus pensaments.

media type="custom" key="23326646" align="center"

=Valoració del curs= Mai havia fet res paregut en el meu antic col·legi. Aquest sistema d'aprenatge m'ha sorprés molt positivament. Per una banda, m'han quedat prou clars els conceptes donats (la cohesió, sobretot, com a nou concepte, és un dels que més presents he tingut al llarg del curs). En literatura, enacara que és un apartat necessari, el trobe pesat, però hem sabut portar-lo amb tranquil·litat. En quant al sistema d'avaluació, estic satisfeta, tenim molts apartats avaluats, per tant no ens juguem la nota final molt estrictament en un sols exàmen com en altres assignatures. A més de comptar amb els positius obtinguts que mai faràn mal a la nota final. En aquest portfoli he volgut reflectir des de entrades en mode diari, fins als diversos treballs realitzats al llarg d'aquest primer de batxillerat. Les he ordenades sent les primeres les més antigues i finalitzant amb les més recents. Espere que estiguen correctament redactades. I només dir que, ha esperes de segon, aquest curs ha estat més que interessant. La dificultat ha sigut lleugera gràcies al ritme portat, i això s'agraïx.